New Yorks bästa författande finns inte i böcker, filmer eller pjäser...
...utan på Central Parks bänkar.
Ruth och Ted, 50 år Ett pågående projekt.
Major Krulewitch Krigshjälte och äkta New Yorkbo.
Vackra Kate Kaurate, 18 år Jag hade gjort allt för att rädda dig.
Biscuit H Podell Parkens bästa spark
Harry "Hon hade lammracks".
"Vill du göra nåt annat än att springa?" Kelly och John, gifta den 5 maj 2012.
Min vackra Randy Arthur.
Läs bänkarna, så förstår du...
...att enorma saker händer i varenda liv.
Å andra sidan, stadens värsta författande-
- finns på 22 Östra 30:E Gatan, lägenhet 3C.
Väggen pryddes av refuseringsbrev från 12 länder och 47 delstater.
Och Columbiadistriktet.
När jag tänker på de berättelserna och att jag inte insåg vad de saknade-
- kommer inte tårar, utan floder av skam, ur mina ögon.
Jag struntade i flickvänner. Jag bara skrev, läste och mumlade tyst.
Ett slags mentalsjukdom.
I New York är man alltid nära någon man känner eller ska känna.
I hela mitt liv korsade jag bara gatan en gång.
Jag stod stum tills jag kände lukten från hennes cigarett.
Den var tung, jag kände igen den. Den var antingen fransk eller spansk.
Spanska pratade jag inte.
Vi rökare är utstötta.
- Jag litar inte på icke-rökare. - Nej, de är för självbelåtna.
- Exakt. Ska vi fortsätta på engelska? - Ja, tack.
- Jag heter Brian. Vad heter du? - Arielle.
Som i "Den lilla sjöjungfrun". Det är en Disneyfilm.
- Sjöjungfrun hette Ariel. - Jag vet. Var det din första tanke?
- Hon var en intressant figur. - Verkligen?
En vacker kvinna som bodde i havet och hade en fiskstjärt.
Ändå fungerade det för henne.
- Såg du den igår? - Nej, när jag var åtta.
I förrgår.
- Vad heter det på franska? - Sirène.
Trevligt att träffas, Brian. Ses vi igen?
Det skulle jag tycka mycket om.
Jag är här varje fredag lunch, utstött. Du får se till att komma då.
- Då gör jag det. - Bra, då ses vi nästa fredag.
Nästa fredag.
- Tack. Hur står det till idag? - Mycket bra.
- Det går bra med jobbet, pappa. - Jaså? Berätta.
Atlantics fiktionsredaktör lade till "förlåt" på refusionsbrevet.
- Vad betyder det? - Att jag är nära.
Kan vi diskutera juristlinjen?
8.00 i ur och skur Didi, Carolyn, Linda och Imssylein.
Alla bra jobb kräver en andra intervju.
- Jag trodde inte att du skulle komma. - Tanken slog mig aldrig.
- På grund av regnet, menar jag. - Regnar det?
Det var ett bra prov. En kvinna måste veta hurdan en man är.
- Hurdan man är du? - Fuktig. En fuktig man.
Men lycklig i sin fukt.
- Hurdan kvinna är du? - En sjöjungfru.
Tack. Jaha, Brian.
Vad jobbar du med som tillåter att du korsar gatan på eftermiddagen-
- röker i skrymslen och pratar med främlingar?
Jag skriver. Jag är författare.
- Utgiven? - Nej, inte än.
- Hur gammal är du? - 24.
- Vad skriver du om? - Olika saker. En handlar om baseboll.
- En handlar om hundar. - Hundar?
- Ja. - Jaha. Har du några frågor till mig?
- Vad har du för yrke? - Undrar du om jag är prostituerad?
Nej. Nej, nej, nej.
- Är du prostituerad? - Verkligen inte. Hur vågar du?
- Du tog upp det. Jag skulle aldrig... - Jag var modell tills för åtta år sedan.
- Undrar du hur gammal jag är? - Ja.
Jag är 33.
- Ska du in och fika med dina vänner? - Ja.
Ses vi nästa fredag?
Om du vill, men jag är ledig i veckorna mellan 17 och 19.
- Det är väldigt specifika tider. - Ja, det är det.
Okej.
- Ska vi säga måndag klockan 17? - Tycker du om museer?
- Ska vi ses vid Guggenheim-museet? - Det vore ett nöje.
- Då ses vi då. - Ja, det gör vi.
Nej, han skrev inte: "Nästa berättelse ger vi ut." Sa pappa det?
- Vad skrev han, då? - Han skrev bara "förlåt".
- Det skrev de inte idag. - Det var ju ett bakslag.
Nej, mamma. Framgång är inte linjärt.
- Den handlar om döden. - Ursäkta?
Och hotande fara. Den handlar om döden och hotande fara.
Det är en fin båt nära en vacker strand och solen skiner.
Det finns inget liv ombord på båten. Vad är motsatsen till liv?
- Som efter en atombomb. - De kan vara under däck.
Det är inte bara den. Titta på den här.
- Det är folk på den. - Döda människor. Titta på mannen.
Lever han? Och läskförsäljaren? Vad är det för liv?
- Och den prostituerade? - Det är hon inte. Du är ju besatt.
- Vad är hon, då? - Jag vet inte. Kosmetolog.
De är döda. Butiken mitt emot är nedlagd och lägenheten obebodd.
De är vräkta och byggnaden utdömd.
Hopper ska vara en helamerikansk målare.
I så fall lever inte USA.
Jo, USA lever. Och du har en ganska trist världsbild.
- Nej. Bevisa det. - Vilket då?
- Att USA lever. - Se dig omkring.
De verkar inte vidare levande. Bevisa det.
Okej.
Du kan ha rätt, jag vet inte.
- Din brytning är så vacker. - Tack.
Man kan inte tro på en förälskad mans ord.
- Varför flyttade du till New York? - Min man blev diplomat här.
- Vad hände med din make? - Vad menar du?
- Den du var gift med. - Var gift med? Är gift med.
Ingenting. Han arbetar på franska konsulatet, några kvarter bort.
- Så du är gift? - Självklart, vad trodde du?
Att du inte var gift.
- Varför trodde du det? - Varför inte? Du har ingen vigselring.
Så amerikanskt. Utan en skylt går ni vilse.
Inte bara amerikaner, många kulturer har tecken på äktenskap.
Ringar, piercingar, prickar.
De är till för att folk ska undvika just såna här-
-pinsamma situationer.
- Vill du lämna situationen? - Vi verkar vara ute efter varandra.
- Ja, och? - Jo...
- Du borde ha nämnt... - Måste allt nämnas?
Kan ingenting läsas mellan raderna? Hur tolkade du 17 till 19?
Verkade jag inte förvirrad över det? Jag trodde att jag visade förvirring.
- Jag trodde att du skämtade. - Nej, jag var faktiskt förvirrad.
- Vad trodde du att jag menade? - Att du hade ett späckat schema.
Eller att du inte ville träffas vid en senare och sexigare tid-
-med någon du knappt kände.
- Det var ett slags kod. - En kod?
Ett 17 till 19-förhållande är ett utomäktenskapligt förhållande.
På allvar? Sätter fransmännen av tid för det?
"13-15, lunch. 15-17, telefontid. 17-19, otrohet."
Bryter du mot andra budord också? Avgudadyrkan mellan 10 och 12?
Det är inte bokstavligt, det är ett talesätt.
Det är en tid på kvällen, då ens vistelseort-
-kan vara lite oklar.
- Det står inte i min franska ordbok. - Nej, det förstår jag.
Förr brukade sådant hända mellan 17 och 19, tror jag.
Nu sker det hela tiden, men min make och jag har insett-
- att de tiderna passar oss bra. Det ger en lucka och tydliga gränser.
Vi är väl gammalmodiga.
Ja, verkligen.
- Så din make gör det också? - Hans älskarinna heter Jane.
- Och du känner henne? - Ibland ses vi på tillställningar.
Hur känns det?
Tja... Ingenting yppas, så ingen blir generad.
Och ingen har problem med någon.
Det är så vi har valt att leva.
En dag står jag bredvid henne på hans begravning.
Kommer den att hållas snart?
Det här låter säkert högfärdigt och hedonistiskt.
- Lite. - Det är det inte. Våra val har sina skäl.
- Har ni barn? - Två. Vill du se bilder?
Ja.
Marc är sju och Élodie är sex.
- De är vackra. - Tack. De är mitt livs ljus.
- Det här förvirrar dig, va? - Jag... Ja.
I min kultur är man inte så fördömande.
Vi är inte i din kultur, utan i min.
Om min kultur inte var fördömande skulle vi inte ha något att göra.
Din kultur kanske måste växa upp.
Det kanske finns andra livsåskådningar?
Man kanske gifter sig med vissa och älskar andra.
Arielle, du är äldre än jag och säkert klokare-
-och du har säkert sett mer av världen.
Du är vacker, elegant-
-smart, rolig och intressant.
Det känns som att vi är släkt, vilket är underbart.
Kommer det verkligen ett "men" i slutet av meningen?
Ja. Men att vara med dig vore en otrohetsaffär.
För mig är det inte etiskt.
Oetiskt. Inte bra, etiskt sett.
Jag måste respektera din etik om du ska respektera min.
Om du ändrar dig, så finns jag i rökvrån på fredagar.
Om vi inte ses igen ska du veta...
...att jag ska minnas dig med värme.
Hur är det?
- Jag är ledsen. Det var början. - På vad?
Tro.
Fortsättning följer... Bonnie & David Cantor med familj.
Nästa fredag, strax efter lunch-
-avtog arbetstakten.
Jag visste var hon fanns och det var allt jag tänkte på.
Fredagen därpå... Tja, franska tjejer är dåliga för arbetsmoralen.
Det tog livet av mig att hon tände sin egen cigarett.
Fredagen efter det...
Jag fattar inte att det tog dig tre veckor.
Förlåt.
Vad händer nu, då?
Rum 2117. Klockan 17.
Använd din nyckel.
- Hur mår du? - Mycket bra, tack. Och själv?
- Väldigt bra. Vill du ha champagne? - Ja, tack.
- Se folk i ögonen när du skålar. - Jag vet. Sju års olycka.
- Olycka? Är det er version? - Ja. Vilken är den franska?
- Sju års dåligt sex. - Gode Gud.
Det säger allt om våra kulturer.
Ja. Din är väldigt optimistisk.
Efter fem år av dåligt sex ger många upp-
-men ni ger er inte. Beundransvärt.
Tack.
Hursomhelst ska man se varandra i ögonen.
- Är du nervös? - Nej, jag gör sånt här jämt.
Jag är det. Nervös. Jag blir nervös av att vara med dig.
- Det är ju löjligt. - Bra nervositet, som en liten flicka.
Det märks inte.
Nej, det hoppas jag inte.
Ibland är livet-
-verkligen märkligt.
Du kanske ska skriva lyckokakor.
DIN RUMPA HÄR
- Hur är det? - Jag har aldrig pluggat utomlands.
Jag ångrar det nu.
- Det var helt annorlunda. - Mot vad du väntade dig?
- Mot det förflutna. - Bra. Jag skulle just säga detsamma.
Verkligen?
Oj. Grattis till mig.
Du är en naturlig älskare. Din kropp uttrycker det som finns i ditt hjärta.
Jag skriver ned det.
- Har ingen du varit med sagt det? - Nej.
Oj, grattis till mig.
Hur gör du det där? Hur kan du se ut så efter 30 sekunder?
Måste du gå?
Det är välgörenhetsgala på mina barns skola.
Ta inte det här fel nu, men...
Plötsligt känns det omöjligt att du har det livet.
Jag tar det inte fel. Det känns omöjligt för mig med.
Det kommer det att göra tills jag träffar mina barn.
Jag vill fråga dig något, om det går bra.
Det du sa om tro.
Vad menade du? Kan du berätta mer?
Klockan är nästan 19.
- Ses vi imorgon? - Nej, på måndag.
17. Samma rum. Behåll nyckeln.
Tro mig.
Säg "då ses vi då" som du gjorde den gången.
Då ses vi då.
Jag älskar det.
Jag var alldeles för lycklig för att skriva.
Persiennerna hade en dålig helg.
- Måste amerikaner ha popcorn på bio? - Det stämmer.
Äter du popcorn när du läser?
Jag äter solrosfrön och spottar skalen i en liten kopp.
- Jag kan inte kyssa dig farväl ute. - Jag förstår.
Folk får se oss ihop, det är tillåtet.
Jag får ta din arm, men inte kyssa dig.
Om det är reglerna, så är det så.
Fresta mig inte.
Ibland räcker det.
Mellan 19 och 17 studerade jag fransk kultur.
Ett, två... Jaha.
De verkade vara ett märkligt folk.
Hon tyckte nog att mitt folk var märkligt.
- Jag förlorade oskulden på pesach. - Pesach?
Vet du vad det är? Det är en judisk högtid.
Man äter matze, osyrat bröd.
- Jaha. Hur var det? - Matzen eller den förlorade oskulden?
- Matzen, såklart. - Jättegod. Den är sig lik genom åren.
Ibland blev våra två timmar lugna och vardagliga.
- Åh, nej. Jag har dåliga nyheter. - Vad?
- Det är nog inte vår båt vi styr. - Skojar du?
- Var är vår båt, då? - Ingen aning.
Ibland var de inte så lugna.
- Brian? - Ja?
Gör mig sällskap. Ta med dig maten.
Hej, jag är Arielles make Valéry.
- Enchanté. - Enchanté.
Ursäkta fukten från korven.
Om du förlåter att jag stör.
Jag... Jag tyckte att vi borde träffas.
- Arielle talar gott om dig. - Gör hon? Med dig?
Hon säger att du är en fin människa.
Rolig, charmig, allvarlig, intelligent och snäll.
Hon misstänker att du är begåvad.
Tack.
Jag är glad att hon har träffat dig.
Den lilla tid hon har känt dig-
- har jag sett en glöd i hennes ögon som jag aldrig har sett förr.
Det gör mig väldigt glad. Jag ville tacka dig.
Varsågod.
Jag skulle bli glad om du kom på middag hos oss på lördag.
- Verkligen? - Ja.
Kan det vara en gentlemannamässig manöver för att få mig att slappna av-
- innan föraren vänder sig om och spetsar mig med en fleur-de-lis?
- Nej. - I så fall...
...tackar jag för inbjudan och ser fram emot det.
173 Östra 77:E gatan. 19.30?
- Hur fick han reda på det? - Jag berättade.
- Ursäkta? Berättade du frivilligt? - Självklart.
- Varför? - Han är ju min make.
- Visste du om inbjudan? - Nej. Jag är inte överraskad.
- Valéry gör så fina saker. - Hur är det fint?
För mig är det väldigt obekvämt.
Jag vet inte vad han tänker sig. Det är mellan dig och honom.
Ni har en egen relation nu, om du vill. Jag rekommenderar det.
Du lär uppskatta hans vänskap. Han är sådan.
På något sätt blir lördagskvällen omtänksam och härlig. Vänta bara.
- Du förstår inte än, eller hur? - Nej.
- Jag känner skuld. - Varför? Han är glad för vår skull.
- För att jag inte förstår. - Glöm hur du tror att folk ska vara.
Världen överraskar dig med sin elegans om du tillåter det.
Knäpp upp.
Här bildade de resande S och M och deras barn en lycklig familj.
"Brian Bloom, ni väntar mig." Säg inte så.
"Brian Bloom, inbjuden gäst." Vad larvigt.
Hej. Brian Bloom inställer sig till middagen.
Jaha. Hej.
God kväll. Får jag ta er rock?
Visst.
Tack.
- Hissen ligger här borta. - Hissen?
- God kväll, välkommen hem till oss. - Tack.
- Varsågod. - Tack.
Brian, kom in. Jag är glad att du kom.
Era barn är otroliga. Är de riktiga eller köpta på postorder?
Postorder. Kom och träffa alla.
Hörni, det här är vår vän Brian Bloom, en väldigt begåvad författare.
- Brian, maestro Alan Gilbert. - Vilken ära.
- Herr Julian Bond. - En ära, sir.
- Monsieur Daniel Boulud. - En dag har jag råd att äta hos er.
Dumheter. Du får mitt kort, jag ber Karim att ta väl hand om dig.
- Här är vår vän Jane Hastings. - Hur står det till?
Jane är redaktör hos Farrar, Strauss, and Giroux.
Det blir det första av många handslag.
Åh, du är här.
Damer och herrar, tre av mina favoritord: Middagen är serverad.
Den här vägen.
Du är odödlig, men ändå mänsklig.
Gud kan vara snäll och glad, men också irriterad.
Vad är det för gud?
Jag har hört mina inspelningar och velat döda alla, även kompositören.
Till och med om kompositören är död.
- Så ibland är han hämndlysten? - O, ja.
- Inte om vi skapades i hans avbild. - Exakt.
- God kväll, maestro! - Sluta säg "maestro".
- Han verkar gilla det. - Jag skojar.
- Så den här kvällen var på riktigt? - Du vänjer dig.
- Julian Bond åt inte mycket. - Han är bara artig.
- Skulle jag inte ha tagit påbackning? - Det var ingen fara.
- Alan Gilbert tog påbackning. - Det var ingen fara. Lugn.
Ska vi dela på den?
- Hej då, Brian! - God natt!
God natt! Vi ses!
Du verkar väl införstådd. Har du varit med Valéry länge?
Ett år.
Får jag fråga något? Tänker du aldrig:
- "Vad sysslar jag med? Det här galet." - Nej.
Förklara då vad jag sysslar med. Det här är ju galet.
- Du är lycklig, precis som jag. - Vill du inte ha en varaktig relation?
- Jag är 25 år. Jag har gott om tid. - Jag antar det.
Livet består av ögonblick. Man ska ha så många bra ögonblick man kan.
Jag fick lära mig att ingenting är gratis. Till slut måste man betala.
Sedan slår det tillbaka och man får lida tusenfalt.
- Vem har uppfostrat dig? - Judar.
Vill du bli en bra författare kan du inte leva ett mediokert liv.
Du ska få en baseboll-metafor, judiska författare älskar dem.
Slå från hälarna. Okej, Brian Bloom?
Okej.
Jag ser fram emot nästa gång vi ses och utvecklingen av din attityd.
Du är en naturbegåvad redaktör.
- Var fick du den här idén ifrån? - Jag försöker bara slå från hälarna.
- Ursäkta att jag är sen. Ariel. - Arielle, mamma.
Arlene Bloom.
- Var är pappa? - Parkerar. Området är en mardröm.
Det finns många parkeringshus. Pappa betalar inte för parkering.
- "Rena rånet", säger han. - Han har rätt.
Fråga om de har en annan stol, min rygg tar livet av mig.
- Alla stolar är likadana. - Ursäkta, kan jag få en annan stol?
- Något med stöd för ryggen. - Vi har inga andra.
- Inga fällstolar? - Vi har tyvärr inga.
- Då står jag. - Ska du stå?
- Det är rena rånet att parkera här. - Hej, pappa.
Jag fick ge upp och ställa den i ett parkeringshus.
- Din mor står. - De har inga fällstolar.
Det är The Carlyle, Arlene.
När vi träffades skickade hon ut förrätterna, nu är det stolarna.
- Pappa, det här är Arielle Pierpont. - Angenämt.
Det är för mig det är angenämt. Ja, jag har studerat ditt språk.
Lysande.
Jag kan seden.
När man träffar en vacker kvinna-
- ska man omedelbart knulla med henne två gånger.
Pappa, verbet "baiser", som förr betydde "kyssa"-
-har bytt betydelse.
Har det? Vad betyder det nu?
- Det betyder "att knulla". - Herregud. Ursäkta mitt språk.
Allvarligt talat, 42 dollar för två timmar-
- och sedan måste vi köra till en annan parkering i teaterdistriktet.
Vi ska se "Book of Mormon". Inte i originaluppsättning, men ändå.
Utbytesmormoner.
Det kan bli billigare att lämna bilen här och ta en taxi.
Kan vi lägga om strategin senare?
- Vad önskar ni? - Bordsvatten. Vanligt vatten.
- Jag tar en vodka martini. - Då får jag sjunga andra akten för dig.
- Jag dricker inte, jag kanske ska köra. - Ja, du nämnde det.
- Vodka martini låter bra. - Tror du att vi får en taxi?
Med en kanyl, tack.
För det första, har du hört bättre skolfranska än hans?
- 99 på nationella provet. - Och han är uppdaterad.
- Då har han aldrig lämnat landet. - Det är jag så stolt över.
Vad bra att tiden passade, Brian sa att du är ledig till 19.
- Det stämmer. - Arielle, som vår son talar så gott om.
- Berätta om dig själv. - Jag är 33, gift och tvåbarnsmor.
Kyparn. Whisky, tack.
En gift fransyska på 33 år med två barn.
Alla delar av meningen är skäl nog att lämna relationen.
De lät oss inte flyga över Frankrike på väg till Khadaffi.
- Det är inte franskheten som stör dig. - Det andra kan jag inte diskutera.
Då sprängs min bukspottskörtel.
Därför stannar jag vid det mindre farliga, men ändå otrevliga-
- att hon är fransk. Under kriget överlämnade de sina judar.
- Det gjorde alla. - De kapitulerade tre gånger. Det du.
- Hur är det relevant? - Det är såna de är.
Mimi och Joe Fabricant åkte till Paris och blev ideligen förolämpade.
Joe hade en frasordbok. Hans syssling var på Omaha Beach.
Så otacksamt.
- 42 dollar, tack. - Herregud.
Jag hoppas att du vet vad du gör, grabben.
Bara det inte är ett sånt beslut som tar ett utmärkt liv-
-och gör det värre.
Det är det inte.
Vad fan händer där?
Titta, pappa. Hon knullade henne två gånger.
Arlene, vad anser du om "La femme Robinson" där borta?
Eller ska jag utkämpa striden ensam?
Som på karaokekvällen, när du släppte micken och lämnade mig-
-för att du inte kunde läsa sångtexten.
Vad skönt att du har släppt det.
Det finns två krafter här på jorden som man inte vill kämpa mot.
Den ena är moder jord, den andra är kärleken.
Hon är underbar. Situationen är inte perfekt-
-men hon avgudar min son.
Varje vettig förälder känner värme inför den som avgudar ens barn.
Allt annat vore asocialt.
Okej. Då är jag väl asocial. Det var ingenting nytt.
Jag ogillar henne inte, jag känner henne knappt.
Det gick väl bra att Arielle gav mig sitt nummer? Vi ska shoppa.
Hon ska lära mig att gå som hon.
Du anar inte hur lite jag vill gå på en Broadway-föreställning just nu.
Det är en av två saker. Kanske bägge.
Vilket?
Antingen så är ingen immun mot din charm...
...eller så kan världen verkligen förvåna en med sin elegans.
Vad är det?
Jag älskar dig.
Bara så att du vet.
PATTI OCH TOM BÖRJAN PÅ EVIGHETEN
Okej, vi börjar med något enkelt.
Smaka ur glaset, tack.
Är det vitt eller rött?
Rött.
- Herregud. - På allvar? Driver du med mig?
Du har en vattenbuffels smaklökar.
Det ska vi ändra på. Sätt på dig ögonbindeln igen.
Ta en bit av baguetten för att rensa smaklökarna.
Okej, var snäll och drick ur glaset.
- Är det Miller eller Guinness? - Miller.
- Jösses. - Va? Skit också.
- Jag var ju så säker. - Ät kyckling för att rensa smaklökarna.
Nej, det var jag inte. Jag hade för stora glasögon.
- Jag var inte särskilt snygg. - Det tror jag inte på.
Jag gillar att du inte tror på det.
Det har jag ytterst svårt att tro på.
Det där var äventyrligt.
I min kultur väntar vi länge, i åratal, innan vi...
- gör något sådant. - Kalla det för kulturellt utbyte.
Kan vi göra om det?
När du blir en berömd författare kommer alla att veta ditt namn.
Jag vill inte att han ska veta mitt namn.
Du kommer inte att ha något val.
Hur kan du vara mer säker på mig än jag är själv?
Jag har sett framtiden.
ÄNNU MER SKIT I SKITSTADEN
Tack. Ursäkta.
- Är det du? - Vår barnflicka har luftvägsinfektion.
- Valéry och jag ska på lunchbjudning. - Är det värre än luftvägsinfektion?
- Jag kan inte lämna barnen ensamma. - Inga problem, jag har en idé.
Visst, ni är franska, men ska ni bo här-
-måste ni kunna göra vissa saker.
Ingen av dem, ingen...
...är viktigare än att kunna träffa en baseboll.
Okej, Élodie.
Upp med din bakre armbåge. Ögonen på bollen. Viktigast av allt...
- Inga utfall. - Precis. Då kör vi.
Gick det bra? Gjorde inte ont? Vad kallas det?
- Hakmusik. - Precis. Man måste flytta sig.
Var inte rädd för nästa kast. Kommer den mot huvudet, så flytta dig.
Var rädd för att vara rädd för bollen. Så gör vi i USA.
Träffa mig på näsan. Rakt på näsan.
- Jättebra! Kom hit. - Kasta mig i luften igen!
Tre till. Två till. En.
Brian, jag är glad att du är mammas pojkvän.
Jag med. Vi är glada att du är en del av familjen.
- Tack. - Min tur att slå! Min tur att slå!
Ge din syster... Vad kallas de?
- Dårens verktyg. - Precis, dårens verktyg.
Okej, hörni. Beredda?
Vad har jag missat?
Din dotter är Derek Jeter och din son David Ortiz.
- Jag förstår inte ett ord. - Strunt samma. Titta nu.
Stå bredbent. Jag vill se din främre höft.
- Tråka honom lite. - Ingen slagman, ingen slagman.
Grabben!
Jag är så stolt över dig.
- 6000 dollar och de publicerar den. - Berättelsen om hundarna.
Som du nu ångrar att du hånade.
Med talang kan man skriva om skit och ändå lura folk.
Vad stolt jag är över dig!
De håller en ceremoni. Kommer du?
- Den hålls inte mellan 17 och 19. - Nej.
- Kan vi bryta mot reglerna? - Vi kan inte bryta mot dem.
Jag förstår.
Vi får tolka dem lite.
- Vad innebär det? - Att inget kan hålla mig borta därifrån.
Din framtid börjar nu.
Jag svär att jag inte tror på något annat än odödlighet.
Det bästa med mitt jobb är att läsa nya författare och ibland publicera dem.
Talang kommer när den kommer och då får man hålla sig framme.
Ikväll presenterar jag sex otroliga röster.
De är nya författare ett kort tag till.
Här kommer de i den alltid så jämlika bokstavsordningen.
I "Kupchinos Station" ger Diane Altschuler liv åt 1980-talets Leningrad.
En stad ärrad av andra världskriget-
- som nu drabbas av följderna av Jimmy Carters spannmålsembargo.
Eleni, som är baserad på författarens mor-
- tjänar en liten lön på att stå i kö åt en rik granne.
Jag känner mig obekväm. Hon har maken med sig.
- Snälla pappa. - Jag bör bli arg, men på vem?
- Diskutera det efteråt. - Samhället är uppbyggt på par.
I nöd och lust, oftast nöd, har sina skäl. Det är inte förvirrande.
- Jag bönfaller dig. - Titta på din sons stora stund nu.
Brian Blooms "Spring från Becky"-
- handlar om en förbjuden relation mellan två rashundar.
Den ena är en schäfer och den andra en tollare.
Jag har läst din tidning sedan jag började på college.
Så stolt jag blir.
En kopia av The New Yorkers världsvy hänger på vår gästtoalett.
Snart hänger hans berättelse bredvid.
Nej, den ska hänga i vardagsrummet.
Fortsätter han att skriva såhär, så fyller han alla väggar i huset.
Vad snäll ni är, jag trodde att ni var butter.
- Trodde inte du det? - Jag väntade mig en skitstövel.
- Får jag låna er ett ögonblick? - Ja.
- Ursäktar ni oss? - Dags att gå och smöra.
Tack för räddningen. Nu tar ni väl tillbaka utmärkelsen?
Jag har väl egna föräldrar? Allt jag sa var sant.
Alla berättelserna var bra, men i din skymtade storhet.
- Ta det som du vill. - Tack.
Vi ses igen.
- Kära jestanes. - Säger du "kära jestanes"?
Det bara flög ur mig, för första gången i mitt liv.
Lyssna nu, snabbt och nära.
Okej. Min chef är där uppe på mottagningen och vill träffa dig.
Han läste halva din berättelse och älskade den.
Han kallade den episodisk, för han läste den i fler sittningar-
- men han älskar din röst. Älskar den. Han vill att du skriver en roman.
Han vill ge ut dig, det säger han aldrig. Han hatar allt.
Han vill bara träffa dig i en minut för att se att du inte är galen.
Vad fan är det med dig?
- Hon tog med sig Valéry. - Självklart, regler är regler.
Ska det inte störa mig? Stör det dig inte att se dem ihop en sån här kväll?
Okej, skärp dig nu. Skärp dig med en gång.
Du ska ha ditt livs viktigaste samtal.
Det gäller inte bara din framtid, utan min med. Klarar du det?
Glöm fransyskan i nio sekunder, snälla.
Sträck fram handen och hälsa, som en normal människa-
- så att du får din drömkarriär, eller ska du klanta bort den-
- eller upplösas som en näsduk av en fet mans nysning?
Ser du klart?
Ser du klart? Ser du klart?
Du är galnare än jag. Ja, ja. Jag ser klart.
Okej.
"Hur står det till, sir?" Det är allt du behöver säga.
"Hur står det till?"
- Jonathan Galessi, vår förläggare. - Hur står det till, sir?
- Sa Jane åt dig att säga så? - Ja, det gjorde hon, sir.
De kommande åren vill jag att du gör nästan allt hon säger.
Det gör jag nog redan.
Jag vill läsa det du skriver när du har något att skriva om.
Då blir det en ära att ge ut det.
Äran är helt på min sida.
Det är mitt glada läte.
Jag vill inte lägga mig i, men man är förälder även när barnet är i tidningen.
- Sam, han reder ut det. - Får jag avsluta konversationen?
På 30 år har jag inte avslutat en mening.
- Dina subjekt förtjänar inga predikat. - Var det en grammatikförolämpning?
- En syntaxgliring? - Alla har inte samma tur som vi.
Alla har det inte så lätt. Minns du hur säkra vi var?
Hur snabbt det gick och hur lite som hindrade oss?
Minns du vad du sa till mig efter vårt allra första samlag?
- "Är du hungrig?" - Innan det.
Ja, jag minns.
Jag ska nog gå. Jag gillar att gå. Jag har mycket att tänka på.
- Du kan bli rånad. - Av vem? En trött kontorsarbetare?
- Din son är galen. - För att han går? Prova själv.
Tack för att ni kom ikväll.
- Hör på, jag är så stolt. - Jag med. Jag menar det.
- Vi gör av med juristlinjepengarna. - Hälften.
Jag älskar er. Kör försiktigt hem.
Vi ringer två och en halv signal när vi kommer hem.
- Vilken bro ska vi ta? - Det kvittar väl såhär dags?
- Hallå? - Jag behöver hjälp med smycken.
- Vilka juvelerare respekterar Arielle? - Det är midnatt.
- Varför frågar du? - Jag kan inget om accessoarer.
- Varför köper du smycken till henne? - Måste jag berätta det?
Jag blir din redaktör, vår relation blir sån här.
- Hurdan? - Att du ställer galna frågor...
- och jag övertygar dig att låta bli. - Snälla, säg var jag ska handla.
Vilken sorts smycken? Kul eller viktiga?
Viktiga. Så viktiga som jag har råd med.
- Ge mig en summa. - 6000 inklusive skatt.
Dior.
Okej, då.
- Jag tänker sova nu. - Jag visste att du skulle veta.
- Jag längtar till imorgon vid 17. - Stanna lite. Jag vill säga något.
Självklart.
Jag vill bli en bra författare och skriva saker som betyder något för folk.
Men det enda jag verkligen vill ha här i världen-
- är att vara mannen som går vid din sida.
- Du går ju vid min sida. - 17 till 19 räcker inte på långa vägar.
Gift dig med mig, Arielle. Jag vill vara din make och styvfar åt dina barn-
- och, om du vill, att vi skaffar barn ihop.
Jag är redan gift.
Det är ingen vanlig förlovningsring.
En sådan skulle kräva en större ekonomisk uppoffring.
Du känner till situationen och reglerna.
Ja. Jag kan inte följa dem längre.
Vi hade ett förtroende som du har brutit.
Jag vet.
Jag kan inte hjälpa det. Jag har hittat den jag vill tillbringa livet med.
Den driften är starkare än regler eller tvivel om äktenskapets syfte.
Men om dina känslor inte är lika starka-
-så har jag full förståelse för det.
Det är de.
Det vet du.
Är de?
Från första stund.
- Tror du att du är redo att bli styvfar? - Jag vet.
Du får växa upp snabbt och missa din ungdom.
Ungdomen är överskattad. Vuxenlivet verkar mycket bättre.
Jag är nio år äldre än du. När du är 34 är jag 43.
- Kvinnor är som vackrast kring 40. - Det stämmer.
- Tio år senare är jag 53. - Då är kvinnor som vackrast runt 50.
- Tio år efter det... - Pluggar vi matematik nu?
Nej.
Är det alltid bäst för barnen att hålla ihop äktenskapet?
Trodde jag på det så skulle jag inte be dig om det här.
Tror du på det, så måste du säga det nu.
Det här är komplicerat. Väldigt, väldigt komplicerat.
Nej, det är det inte. Jo, självklart.
Men samtidigt är det väldigt enkelt.
Vad är vi villiga att göra för kärleks skull?
Hur visste du min storlek?
Jag beskrev din hand för försäljaren.
Säger du ja?
Jag älskar dig av hela mitt hjärta.
Möt mig här imorgon.
Jag tar med mig en resväska, så bor vi här i början.
Jag berättar för Valéry ikväll, jag kan inte ringa dig.
Bara...
Var här imorgon.
- Vid 17? - Vid 16.
Det finns inga regler längre.
- Ja? - Det är Valéry. Släpp in mig, tack.
Lägenhet 3C.
- Varsågod och stig på. - Tack.
Vill du ha något? Jag har...
Vi hade en överenskommelse.
Tydliga, hederliga, underförstådda gränser.
Jag vet.
Jag har bjöd in dig i min familj under trygga former-
-och du har svikit alla inblandade.
Jag hade inget val.
- Vet du verkligen vad du gör? - Ja.
Jag är ledsen. Jag vill dig inget ont.
Jag vet.
Hade rollerna varit ombytta, så hade jag gjort likadant.
Ta hand om henne.
250000 DOLLAR FÖR UTGIFTER
KÄRA ANNE FRÅN DEN SOM ÄLSKAR DIG SÅ
- Herr Bloom. - Ja?
Fru Pierpont bad mig att ge er det här.
Jag började arbeta som elvaåring. Vid 25 närmade sig slutet på karriären.
Jag undrade vad som skulle hända nu. Hur blir mitt liv?
Jag var livrädd och begick ett ungdomligt misstag.
Vissa flickor hade tur. De blev kära, men inte jag.
Inte en enda gång, trots att jag sett hela världen och träffat alla.
Den våren presenterades jag för Valéry. Han var som han är nu.
Solid, betydelsefull och god.
Jordens salt, som ni amerikaner säger.
Jag tyckte mycket om honom och respekterade honom.
Det är ett slags kärlek. Det enda slag jag trodde att jag skulle få uppleva.
Jag trodde inte på kärleken. Jag trodde inte på kärleken.
Åtta år senare upptäckte jag att jag borde ha gjort det.
Den har förbluffat mig, denna nya lycka som kom från ingenstans.
Den hemliga dörr som öppnats i mig.
Jag har aldrig känt mig så levande-
-som när jag är i dina armar.
Det är så lockande att glömma allt och ta emot denna gåva.
Men jag kan inte.
Du vore en fantastisk styvfar till Marc och Élodie-
- och en underbar far till de barn vi kanske skulle ha fått.
Det är inte på grund av livsstilen eller åldersskillnaden-
-eller andras åsikter.
När Valéry och jag gifte oss skrev vi våra egna äktenskapslöften.
"Jag ska alltid hålla ditt hjärta mer kärt än mitt eget."
Han har alltid hållit sitt löfte, så jag måste hålla mitt.
Det handlar om mer än heder.
En dag, när du får barn-
- förstår du att lämnar du dem, så lämnar du dig själv.
Att skada dem är otänkbart.
Jag har ju sagt att jag är gammaldags.
Snälla, försök inte att kontakta mig. Det förändrar ingenting.
Det gör mig så ledsen att ta farväl och skiljas åt.
Jag kan inte tro det.
Vi hade så många äventyr framför oss.
Med tiden kanske jag hade hittat något hos dig-
- som jag inte stod ut med. Det hade varit användbart nu.
Men det tvekar jag på. Det sägs att ingen kärlek är perfekt.
Då har man inte träffat dig. Arielle.
- Ska jag hjälpa er? - Nej tack, men får jag be om en tjänst?
Kan du ge det här till fru Pierpont när hon äter lunch här på fredag?
- Självklart, sir. - Tack.
Jag gjorde som hon bad mig och kontaktade henne inte.
Jag undvek hennes område.
Jag återvände inte till Hotell St Regis.
Om det låg på min väg, så tog jag en omväg.
Nya verk av nya författare "Fly från Becky" av Brian Bloom.
- Ja? - Det är bara jag, Jane.
- Hur har hon det? - Jag har ingen aning.
Vad menar du?
- Jag gjorde slut med Valéry. - Varför då?
Det ligger en sorg över det nu.
Att umgås med dem känns som att svika din och min vänskap.
Det gör du inte alls.
Och för att...
...framtiden kommer, vare sig man vill eller inte.
Ät något och rök mindre.
Ring mig, så går vi på bio. Någonting från ett stort, amerikanskt filmbolag.
Man skriver lite när man är lycklig, men desto mer när man är olycklig.
Ens passion måste ta vägen någonstans och det är sista utposten.
Lidandet måste göra någon nytta.
Jag kan inte avgöra om orden var värda det de kostade.
JAG MINNS DIG VARJE DAG
- Vad gör du? Vart ska vi? - Vänta lite, bara.
"SJÖJUNGFRUN" AV BRIAN BLOOM
Le, ditt arsel. Le, då.
Kom nu. Kom, vi ska fira.
För tusentals år sedan kom någon på konceptet förgänglighet.
Föränderlighetens skönhet och oundviklighet.
De hade nog just blivit dumpade.
Jag har tänkt på vad minnen är värda.
Att någonting inte varar för evigt betyder inte att det är mindre värt.
Jag kanske bara rationaliserade istället för att sörja det förlorade.
Ett liv jag aldrig fick. Jag vet faktiskt inte.
Jag väljer att tro på minnena. Jag valde att tro på henne.
Jag tror på att bandet aldrig bröts och att vi bär varandra i våra hjärtan-
-som en enastående hemlighet.
Hon gjorde mig till en författare och en man.
Det skulle komma andra stora kärlekar, men hon hade rätt.
Bara en förblev perfekt.
"VI ÄR HEMMA" MARCO OCH JEANNE WEISBARD
Det här lär du gilla. Carol sa-
-att hon tänker ta sin arbetssemester.
Därför lämnade den mig aldrig.
Förblev den perfekt för henne med-
- eller klamrade jag mig fast vid en idé?
Vissa frågor måste förbli obesvarade.
Men i New York är man alltid nära någon man känner-
-eller ska känna.
- Hej. - Hej.
Brian, vad trevligt att träffas.
- Det här är Kiva. - Hur står det till? Trevligt att träffas.
- Marc. - Våra barn, Marc och Élodie.
- Och... - Det här är Charlie Bloom.
Hej, Charlie.
- Han är två, eller hur? - Ja, det är han.
Han pratar inte så mycket än.
- Jag älskade "Sjöjungfrun". - Jag med. Alla dina böcker, faktiskt.
Vi läser allt du skriver.
Tack, det gläder mig.
- Säg mig, hur är det med Jane? - Strålande. Jane är Jane.
Hon är gift. Hon träffade en bra kille, en cellist.
- De har en son. - Så underbart.
Fru Bloom, förutom att vara mor till denne stilige pojke...
- Ska vi gå? Brian. - Ta hand om er.
Trevligt att träffas.
Vi kanske aldrig ses igen.
Är det något dåligt eller något bra?
En sak vet jag:
Din favoritberättelse, vilken det än är-
-skrevs för en enda läsare.